Idag, den där Ardbegen. Jag smakade den sist för typ en tio år sedan kanske, och gillade den då. Det var länge sedan, långt innan jag började med smaknoter och definitivt i en period då jag hade provat färre än 100 whiskies, kanske till och med färre än 50.
Det har alltså hänt lite sedan sist jag mötte denna ”orökiga” Ardbeg. Jag minns den som orökig men konstaterade nu vid återprovning att den är rätt ordentligt långt från orökig. På kartongen står också att den håller 8 ppm ”in the bottle”, vilket i sin tur låter högt – det skulle betyda att malten höll en ppm-halt på minst 30.
Blasda gavs ut under några år; whiskybase har buteljeringar 2008, 2009 och 2010 och totalt fyra batcher är kända. Någon av batcherna specificeras som varande på 18000 flaskor. På sampleflaskan jag köpt av någon någon gång står det bara Ardbeg Blasda så jag vet alltså inte vilken av buteljeringarna det är jag prövar. 2012 gick Blasda tydligen loss på 579 kronor på Systembolaget. Det var en helt annan tidsålder.
Ardbeg Blasda är makabert nog buteljerad på 40%. Som om de själva inte tog whiskyn på allvar när de gav ut den.
Doft: mild, viskande men mycket tydlig och vacker rökighet. Tydlig citrus, något slags mellanting mellan citronzest och grapefrukt. Svagt medicinal. Den lider dock verkligen av att ligga på bara 40%: det viskar så mycket att man nästan inte hör någonting.
Smak: mild vanilj, sockervatten; en del torv med tid i munnen, och härligt askig rökighet. Småsten på havsstrand. Ja som doften av dem, jag brukar inte äta småsten. Med riktigt lång tid i munnen blir det rejält rökigare och torvigare, men då snackar vi hålla whiskyn i munnen lääääääänge. Den där vaniljen är rätt fet, smörig och tyvärr tråkig. Det är så svårt att begripa varför de lade denna sannolikt sådär en åttaåriga whisky på bara 40%. (Det är inte det minsta ungt och finkligt, så jag skulle gissa runt åtta år.) Fatta vad detta hade kunnat vara på 50%…
Eftersmak: oväntat mycket tryck här: tjärpapp, tydlig rökighet. Sälta som hos saltlakrits. Väldigt oväntat att det kom så mycket drag här på slutet! Eftersmaken räddar upp denna whisky ordentligt.
Med vatten: 40% och redan viskande: jag provade inte denna med vatten.
Sammanfattning: Visst är detta en mindre bra Ardbeg, men den är samtidigt bättre än sitt rykte. Eftersmaken räddar upp den många gånger om för mig. Säg kanske en 81 poäng? Jag vet att jag tjatar men beslutet att buteljera detta på 40% är verkligen fullständigt obegripligt.
*
Tack du som sålde sample för några år sedan.
The post Ardbeg Blasda first appeared on Tjeders whisky.